- Jag tycker om den där båten. - Det är ju ett vrak.
Jag tycker ändå om den. Du gillar väl den också, pappa?
- Jag älskar den, Laura. - Se, pappa gillar den också.
- Vem vill ha frukost? - Jag!
Jag vill ha pannkakor.
Uppklädd för stunden och allt. Jag trodde att du ångrat dig.
- Varsågod. - Certifierad och allt.
De två lyckligaste dagarna i en seglares liv.
Lyckades aldrig byta namn. Den här går till luckan och den här till motorn.
- Lycka till. - Tack.
Är du frånskild?
- Nej. - Många skilda kommer ner hit...
...med svansen mellan benen, bor på en båt i några månader och försvinner.
Du vänjer dig. Annars är det rätt tyst.
- Något annat du vill veta om henne? - Jag tar reda på det.
Då så. Vi ses.
Jag hade behållit henne om jag varit en båtkille, vilket jag tyvärr inte var.
- Är du det? - Vi får se.
Och glöm inte, som det är.
Jag kunde inte låta bli att titta.
Du behöver en sån här... varsågod.
Du har visst en del att göra. Jag är där på West Wind.
- Bor du där? - Ja, sen i juni då jag skilde mig.
Jag har alltid velat göra det här. Sommaren var fantastisk.
Hösten har också varit bra. Kommer strax.
- Är du också skild? - Nej.
Fixar du den där har du allt serverat. Många brudar älskar att segla.
Seglar inte mycket själv. Aldrig haft tålamod. Mycket jobb för ingenting.
Men allt som funkar, visst?
Plikten kallar. Vi ses.
- Tack för ölen. - Ingen orsak.
- God kväll. - Hur är läget?
Tack, Lauren."
Lauren...
Lauren, spring inte i badrummet...
Herregud...
Kom igen...
Han köpte Hesperus.
Skit också.
Hallå?
Du verkade nervös i morse.
- Vad händer? - Jag köpte igår.
Ett ställe i Charlevoix.
För kallt... för regnigt.
Alldeles för tyst.
Måste dra vidare.
- Vi ses. - Lycka till.
När sticker du?
Vi ses.
Så, ja... Lugn, grabben.
Ta det lugnt.
Du kommer att klara dig. Ta det lugnt, ut med det.
Du klarar dig fint.
- Mer kaffe? - Tack.
Du gillar visst inte hemlagad mat.
Hörde du säckpiporna igår kväll?
Nej, jag hörde ingenting.
- Är det okej? - Självklart.
Jag försöker att sluta, men jag unnar mig en ibland.
Så det är en trädgårdspaus, inte en rökpaus?
Just det.
- Ingen tur med motorn än? - Den startade nästan förra veckan.
Tar du ut henne snart?
Hesperus är inte rädd för lite kallvatten.
- Hur länge har du varit ombord nu? - 51 dagar.
Vem räknar egentligen?
Du borde inte blanda alkohol och mediciner.
Lotusätarna kallades invånarna. De var vänliga-
- och gav frukter till några seglare. De ville dem inget ont...
...utan tänkte att det var det bästa de kunde...ge dem.
Det där är skeppet.
Det är det vi har här. Ser du, Lauren?
När vinden avtagit tog de sina åror och rodde i många dar-
- tills de kom till landet där cyklonerna bodde.
Cykloper, just det. Ett öga...
Och på ön...
Är du därnere?
Vänta lite.
Lotusätarna kallades invånarna...
Jag fuskade inte, titta! Åt helvete med det här!
Herregud...
- Jag visste inte vart jag skulle gå. - Sätt dig. Du måste värma dig.
Här, ta på dig den här.
Du ska få något varmt att dricka.
Här.
Det borde hjälpa lite.
- Tycker du om te? - Jag har aldrig smakat det.
Te? Verkligen?
En gång när jag hade ringt dig tog jag rast och följde efter dig.
- Snokigt, va? - Ingen fara.
Joey menar det inte.
Du kan stanna här så länge du vill. Sov där så sover jag i fören.
Lauren?
Jag går till fören så får du en stund för dig själv.
Fäster du seglen?
Det finns en utmärkt segelmakare här i hamnen.
- Jag vill göra det själv. - Skyll dig själv.
Han har ändå stängt idag.
Mindre rygg, lite mer ben.
Det är knepet. Gör du så kan du ro hela dan.
Jag har velat fråga någon vilka de två bästa dagarna i en seglares liv är.
Dagen då han köper sin båt och dagen då han säljer den.
- En av livets många sanningar? - Ingen aning. Har bara upplevt en.
Skit också.
Kom igen nu.
Behöver jag tillstånd för att komma ombord?
Du är redan ombord.
- När stängde du av din mobil? - Runt Halloween.
Jag har varit här två gånger i veckan sen dess för att prata.
- Vad gör du? - Försöker att rensa bränsleröret.
Det är en segelbåt. Varför måste du laga motorn?
90 procent av alla segelbåtar använder motorer 75 procent av tiden.
Järnspinnaker.
När kommer du tillbaka?
Jag vet inte.
Hur lång tid till behöver du?
Jag vet inte.
Du kan jobba på distans. Vi lämnar dig i fred.
- Jag har massor att göra här. - Vi ligger fyra månader efter.
- Och du har ett bra team. - Av det som är kvar.
- Det kommer alltid nya lanseringar. - Inte från vår affär.
Det är kört, det är över för mig.
Det är slut.
Vad har det gått? Åtta månader?
Jag kan fortfarande inte fatta det. Det är helt obegripligt.
Glöm programmet. Vi är oroliga.
Jag är orolig. Du försvann bara.
Jag är här.
Inte undra på att du är här.
Ta den tid du behöver.
Så du kastar in handduken till slut?
- Var är segelmakaren du talade om? - På andra sidan uppe på gatan.
Ditåt?
Tack.
Vi kan inte ändra vindens riktning, men du kan justera seglen."
Jag gav mig själv en bra rekommendation. Det var lika bra.
Så... låt mig se vad du har här.
Säckpipor kan rädda en människas själ.
- Tycker du om lax? - Ja.
Bra, vi får Maries lax. Ett gammalt familjerecept.
Hon får Hesperus att se ut som en liten norsk fiskebåt.
Nej, hon börjar arta sig.
Jag tog med en sallad och vin till Maries recept.
- Bara du inte tar med dig cigaretter. - Jag har slutat.
Jaså? Då är det nån annan som snor mina.
- Den här gången menar jag allvar. - Bra där. Har du slutat dricka också?
- Var inte dum. - Hämta ett glas i så fall. Vi skålar.
- Skål. - Skål.
Öppna den här flaskan så att vi kommer igång.
Var är din båt?
Jag visar dig när vi ätit.
Där är hon. Marie.
- Ett pågående projekt. - Så vacker.
För tio år sen kom jag och min fru upp för S:T Laurencefloden.
Vi skulle passera Great Lakes.
Vi seglade genom Mackena-sunden när hon fick en stroke.
Vi kom inte längre än hit.
Sista gången jag tog ut henne var när jag strödde ut Maries aska.
Hon har varit i mitt hjärta sen dess.
Och jag har sörjt.
Inget jag rekommenderar en ung man att göra.
- Kaffe? - Gärna frukost om det går.
- Absolut. - Toppen.
Hesperus är kvällsstjärnans ande i grekisk mytologi.
Han var den första att bestiga Atlas, men en storm blåste iväg honom-
- och han försvann spårlöst.
Tack vare hans godhet förvandlades han till en vänlig kvällsstjärna.
Varje kväll ger han nattlig ro.
- Tänker du alltid stanna här? - Jag trivs här. Det är lugnt.
Det är avlägset och människorna är intressanta.
- Det gäller nästan alla platser. - Det är skillnad med vatten.
Jag kan åka till Kapstaden i Sydafrika genom Mackena-sunden-
- och fortsätta genom sjöarna och ut via havs till Nova Scotia.
Och ner längs östra havskusten, sen norrut för att undvika golfströmmen.
Fortsätta söderut genom Panamakanalen och fånga passadvindarna till Hawaii.
Korsa ekvatorn, ta sig västerut till Fiji.
Stanna i Darwin i Australien ett tag.
Sen Indiska Oceanen. Jag måste pricka in vädret och strömmarna rätt.
Segla 160 mil söder om Madagaskar på vägen mot Durban.
Sista biten sydväst längs den afrikanska kusten.
Ett och ett halvt år och 3200 mil senare är jag i Kapstaden.
- Tänker du göra det nån gång? - Jag kanske redan har gjort det.
Materialet är fortfarande försenat. Det tar bara ett par veckor till.
Ett par veckor? Det har varit ett par veckor i ett par veckor.
- Tiden flyger visst iväg. - Ja.
Medan jag sinkar dig kan du väl ta tag i det andra som måste göras.
- Som vad? - Brädorna på däck kan nog putsas till.
Men det är inte min båt förstås.
Han har visst saktat ner.
Det kan vi lösa.
Tjena.
Hur är läget?
- Så du klarade hela vintern härute? - Jag överlevde.
- Båten börjar arta sig. - Ja, sakta med säkert.
Du borde byta namn på henne. Det passar inte längre.
Namnet har faktiskt växt nu. Tänker du stanna ett tag?
Jag tänkte komma ut några helger till. Lite lugn skadar inte.
Var lite försiktiga.
Så där.
Kom, sötnos. Vi ses sen.
Mellan mörkret och dagsljuset då natten börjar sänka sig ner-
- kommer en paus i dagens arbete som kallas barnens timme.
Och där har jag dig för alltid. Ja, för alltid och en dag-
- då väggarna faller ihop till ruiner, vittrar sönder och blåser iväg.
Mår du bra?
Jag borde ha vetat att hon var sjuk.
Vi var havsseglare. Djupa hav och avlägsna öar.
Varför seglade vi runt i Great Lakes?
Det var hennes idé.
Hon ville försäkra sig om att jag inte var ute till havs själv om nåt hände.
Hon visste att det skulle ske. Jag tänkte inte ens efter.
Jag borde ha listat ut det. Då hade jag kunnat göra något.
Men det gjorde jag inte.
Säckpipor kommer aldrig att ändra på det.
- Ljudet kommer dygnet runt. - I hela världen, hela tiden.
Där ligger Grand Traverse.
Indianerna jagade och reste längs Lake Michigan med kanot.
Bukten var ett riktigt hinder. De fick paddla söderut vid dess södra strand-
- och paddla tillbaka norrut längs sjön. Det var den långa vägen.
Eller så kunde de korsa en och en halv mil på öppet vatten från fastlandet-
- till Leelana-halvön, vilket var kortare, men vattnen är förrädiska.
När de väl gett sig iväg från fastlandet såg de halvön på avstånd.
Indianerna kallade det "Oh Me I Nah", platsen bortom.
Sen använde de franska pälshandlarna samma rutt.
De kallade det "Le Grande Traversée", den långa passagen.
Sen kom alla andra. Missionärerna, nybyggarna, bönderna, skogshuggarna.
Och till sist vi turister. På vägen ändrades namnet till Grand Traverse.
Vi måste ro på igen. Om det börjar blåsa hamnar vi i Magnama.
Vänta lite. Du har något där.
Det är Grand Traverse, grabben.
- Vad? - Allt.
Jag är nästan klar.
Du är klar.
Hon är jättevacker.
Ska du ta ut henne?
Det borde du.
Ibland när man hamnar där man ska vara-
- är det för tidigt.
Jag lämnade den på disken.
- Ingen cigarett? - Jag rökte upp paketet igår.
De två lyckligaste dagarna i en seglares liv.
Jag har dig fast i mitt fort och låter dig inte åka.
Jag ska sätta dig i fängelsehålorna i det runda tornet i mitt hjärta.
Ta inte illa upp, men jag ändrar nog namnet.
Hesperus är kvällsstjärnans ande som bringar ro på natten-
- enligt grekisk mytologi.
Om du säger det så.
- Varsågod. Som vi bestämde. - Du hade inte behövt certifiera den.
Jag vill inte förlora den här och jag vet hur det ligger till.
Glöm inte den där.
Han följer med båten.
Ett och ett halvt år och 2700 mil senare är jag i Kapstaden.
- Tänker du göra det nån dag? - Jag kanske redan har gjort det.
- Lycka till. - Detsamma.